I tidigare avsnitt av Grey's Anatomy:
Izzie har metastatiskt melanom i stadium fyra
som har spridit sig till hjärna, lever och hud.
Han slog mig först. Jag borde prata med honom?
-Mr Torres. -Hon är min enda flicka, George.
-Så fort du sårar henne... -Jag är förlovad.
Jag har gjort slut med Owen.
Att förlora är inget alternativ.
Inte för kirurger.
Vi flyttar oss inte från bordet förrän långt efter det sista andetaget.
"Obotligt" är en utmaning.
"Livshotande" är vad som får oss att stiga upp på morgonen.
Vi är inte lättskrämda.
Vi ryggar inte tillbaka,
vi lägger inte av...
...och vi ger absolut inte upp.
Inte på jobbet i alla fall.
Stör det dig att jag inte vill ha på mig den?
-Jag... skulle kunna göra det. -Jag vill inte att du ska ha på dig den.
Du är ingen ring-brud.
Vad är det?
Jag är ingen kyrkbröllops-brud
eller stor vit klännings-brud heller.
Vi kan vara nakna och gifta oss på en blomsteräng.
-Jag är ingen naken brud! -Vi kan gifta oss i sjukhuskläder.
-Det är min typ av bröllop. -Vi måste iväg.
Jag bad Izzie att hjälpa till med bröllopet.
Då får hon nåt annat att tänka på. Jag ska berätta om sjukhuskläderna
och avsaknaden av kyrka. Nu har vi ett tema: enkelhet.
De kanske kan göra en bukett med skalpeller och klämmor.
Det vore kul. Jag måste prata med Izzie först.
Jag känner ingenting.
Ingenting?
Ingen ilska, lycka, bedrövelse?
Skuldkänslor?
För att du överlevde?
-Det är vanligt hos krigsveteraner. -Det här handlar inte om min pluton.
Du har ignorerat dina känslor väldigt länge.
Jag ber dig att ta fram dem.
Och Owen... det här handlar visst om din pluton.
Det här handlar om att jag försökte strypa min flickvän.
Är min pluton och det som hände med Cristina samma sak?
Det är det inte.
Hur vet du det? Du har inget namn för känslorna.
Det är inte det...
Det är...
Jag vet inte.
Ni levererar inga provklänningar alls?
Nej, jag kan inte komma in. Jag... har cancer.
Jag är sängliggande och döende.
Suveränt, jag faxar dig det jag valt ut.
Hej! Vad vill ni ha? Blod, kiss, vad kan jag ge er?
Vi ville bara se hur du mår efter cellgifterna.
Fint. Jag har inte spytt än.
-Och Mers bröllopsplanering går bra. -Du borde ta det lugnt.
-Cellgifter är tufft. -Jag säger till om jag går in i väggen.
Hejsan. Jag vill diskutera blomsterarrangemang.
Hon måste ta det lugnt.
Det är inte bara cellgifter. Det är en hög dos lL-2.
Det får kroppen att attackera sig själv. Det här håller inte i längden.
Blodtrycket kommer att falla, hon kommer att få frossa och må illa.
Hon kan till och med få en hjärtattack.
Tro mig, om några timmar
kommer Izzie Stevens att önska att hon var död.
-Är han här än? -Calliopes pappa?
Jag vet inte, för jag tänker inte träffa honom.
-Det är alldeles för tidigt. -Och Torres har inget emot det?
Det var hennes idé. Han är här i en dag, och sen är han borta.
-Spring. Spring för livet. -Vad menar du?
-Pappa! -Ge mig en anledning till
-varför jag inte ska döda dig. -Sluta, pappa!
-Du var otrogen. -Vem var inte det? Jag låg med honom
innan vi var skilda, så George är inte den enda som var otrogen.
Ge mig en enda anledning att inte döda dig.
-Mark Sloan. Trevligt att träffas. -Pappa, Mark är bara en vän.
Jag är lycklig. Jag har träffat nån annan, och jag är lycklig.
Du har träffat nån annan. Det var bra.
Jag vill träffa den herren.
Ja. Ja, nej...
De är upptagna, för de är läkare här, men du kommer att älska dem.
De är smarta och roliga,
och både snygga och vackra och ett stort stöd.
Pappa? Snälla, var okej med det här.
Pappa... Det här är Arizona Robbins.
Vi är tillsammans nu.
Jag hoppas verkligen att du inte trycker upp kvinnor mot väggen.
-Sökte du mig? -Föraren for rakt genom bilrutan.
-Det borde vara din grej. -Just det.
-Vem är det här? -Anthony Meloy, 32-årig man
med skador på vänster arm, ansikte och bål.
Stabila värden. Han landade på gatan efter att ha blivit påkörd av föraren.
Jag körde inte på honom!
Dan Gates. Han svängde undan när han missade mr Meloy
och körde på en telefonstolpe. Han har buksmärtor.
-Blod från vänster öra... -Han kom från ingenstans!
Kolla om han har druckit. Han körde som en galning!
-Han ljuger. -Gör jag? Ljuger jag?
-Var stilla. -Inga synliga huvudskador.
Kolla den andra killen. Jag fixar det här. Kör.
-Jag måste titta på hans skador. -Ja, därinne.
-Fyllo! -Lögnare!
-Patetiskt. -Skitstövel.
Jag var på väg till banken.
Killen sprang ut mitt framför bilen. ldiot.
-Rör på ögonbrynet. -Jag kan inte undersöka örat.
-Kan du flytta på dig? -Vänta lite.
Fri vätska i övre delen. Grey, boka en akut CT-röntgen.
Hur går det, mr Meloy?
-Jag har ont i armen, men det är okej. -Smärta och blåmärken
-över humerus, med god perifer puls. -Vi gör ändå en full utredning.
Prata med Karev när du är klar.
-Är Karev min chef? -Han har hand om akuten idag.
-Är det okej, Karev? -Ja, sir.
Jag är i operationssalen.
Sätt igång.
Att träffa Callies pappa var inte nåt jag hade planerat.
Han verkar behöva förberedas på
att träffa sin dotters flickvän. Du skulle ha sett hur han såg ut.
-Kan du sluta med det där? -Vad?
Att prata om ditt. Det är min lediga dag.
-Jag ska observera fundoplikationen. -Jag såg ditt schema.
Du har redan arbetat 90 timmar den här veckan. Du borde sova.
-Sluta med det där också. -Barnläkaryrket kan vara tufft.
-Det kan vara svårt för familjen. -Inte för min.
Min man... är ett stort stöd.
Han... är jätteglad för att jag ska börja på barnkirurgen.
-Han vet inte om det, va? -Nej.
Varför inte?
Dr. Robbins? Jessica fick just ett anfall och kan inte andas.
Hon har Tay-Sachs. Hämta en mask och öka till 1 5 liter.
Sätt dig upp. Det går bra, raring.
Du måste bara andas. Långsamt.
Bra. Nu blir det bättre.
Långsamt. Såja.
Inget blod i hjärnan.
Zygomatico-maxillär fraktur på tinningbenet, sprucken trumhinna.
-Boka en operationssal. -Vänta, dr. Grey.
Patienten har ett namn.
Han har också en skadad ansiktsnerv. Vad innebär det?
Att mr Gates också behöver en nervreparation.
Ska det ske före eller efter dr. Sloans hörselbensplastik?
-Före. -Fel.
Eftersom du måste leta efter benfragment i såret och återställa hans hörsel.
Ja, så boka en operationssal.
Har patienten ansiktsförlamning gör det väl inget
om han bara hör med ett öra, dr. Grey?
-Dr. Grey? -Lexie?
-Dr. Grey. -Lexie.
Ni är båda otroliga läkare.
Blev du påkörd på övergångsstället?
Ja. Är du klar snart? Jag måste gå.
Nej...
Vi måste vänta på polisen. Du måste avge vittnesmål.
Är det nödvändigt? Kan jag inte bara lämna namn och nummer?
Vänta här en liten stund. Okej?
-Visst. -Tack.
Alex? Jag måste fixa en psykutredning åt mr Meloy.
Han sa att han promenerade, men de skador han har
stämmer inte. Och han är upprörd.
Kanske för att han blev påkörd. Eller för att du är hans läkare.
Skriv ut honom. Vi har många andra patienter
-med värre skador. -Om han går härifrån
och skadar sig själv blir du ansvarig.
Okej. Fixa en psykutredning. Men om nån i väntrummet dör
för att vi inte har plats är du ansvarig.
Man borde väl gratulera.
-Vad? -Förlovningen.
Ett Seattle Grace-bröllop. Jag gläder mig verkligen.
Tack, sir. Hade du ett jobb till mig?
-Klänningar. -Ursäkta?
Stevens har gjort om sitt rum till en bröllopsbutik. Gå dit.
Prova klänningar. Det är en order.
-Du ville ju inte ha klänning. -Nej.
-Hur vet han ens att vi är förlovade? -Richard är min vän.
Han beställde ingen klänning. Om du inte vill ha på dig klänning
-måste du prata med Izzie. -Ja, medan cellgifterna
går in i hennes cancerarm och hon tittar på mig med cancerögon.
-Bröllopsälskande cancerögon... -Var stark.
Vi kommer att ha tärnor i rosa taft. Du får bära hög hatt och jackett,
och nån kommer att sjunga Wind Beneath My Wings.
-Vill du att jag ska prata med henne? -Så bra att vi fick prata.
Jackett är tydligen obligatoriskt.
Och vi måste ta danslektioner.
Jag var inte ute efter ett förhållande.
Vare sig med en han eller hon.
Men... det hände bara.
Och... det känns bra med henne.
Det känns enkelt och...
...bekvämt.
Jag är lycklig. När har du nånsin hört mig säga det?
När du bodde hemma med din mamma och mig.
-Du var lycklig då. -Jag var 1 2. Det var inte så svårt.
Flyg hem med mig. Jag ska prata med chefen.
-Nej! Jag tänker inte flytta hem igen! -Allt kommer att bli bra.
Allt är... bra.
Tay-Sachs är alltid dödligt hos barn, normalt mellan fyra och fem års ålder.
Hon är sex år gammal.
Jag har pratat med min vän som samlar in pengar åt Jessica.
Det finns ett ställe i Mexiko som testar stamcellsterapi.
Om ett par veckor har vi råd med...
Matt, Jessica har inte ett par veckor.
Det är möjligt att hon bara har ett par timmar.
Vi har pratat om det här. Ofta.
Och nu är det dags. Och jag vet att det är tufft.
Jag vet att det är omöjligt. Men vi har gjort allt vi kan.
-Ni har gjort allt ni kan... -Nej!
Allt vi behöver är lite mer tid.
Om du läser om behandlingarna...
Jag menar inget illa. Jag vet att du har gjort allt.
Jag behöver bara några dagar till. Du vet att hon kommer att kämpa.
-Jag måste bara ta henne dit. -Matt...
Hon klarar inte resan till Mexiko.
Och jag beklagar verkligen,
men det bästa du kan göra för henne nu är att vara här.
Nej!
Säg inte åt mig vad som är bäst.
Säg inget alls. Jag hittar ett sätt.
Jag ska ta henne till Mexiko ikväll.
Du borde skämmas som ger upp. Skäms, dr. Robbins.
Skicka en akutvagn till Izzie Stevens rum! Izzie!
Vad?
Förlåt! Du skulle se din min! Du ser helt ställd ut!
-Är det här ett skämt? -Förlåt.
Men jag behövde dig faktiskt.
Jag har en massa klänningar här. Jag försöker få hit Meredith,
och hon svarar inte. Kan du be henne komma hit?
Hon lyssnar på dig.
Du har skadat ansiktsnerven på grund av ett brutet ben bakom örat.
-Som jag ska reparera. -Och du har en blödning runt mjälten.
-Vi ska hålla ett öga på det. -Trumhinnan sprack.
Du kan förlora hörseln i vänster öra.
Helt otroligt.
-Jävla skitstövel! -Mr Gates, försök att hålla dig lugn.
Nej. Säg inte åt mig att vara lugn.
Den idioten dök rakt ut framför bilen. Han dök!
Som om han var Stålmannen. Han hade armarna utsträckta och allt!
Jag var på väg till banken.
Jag var bara...
...på väg till banken.
Om jag visar dig klänningen får du inte berätta det för nån.
-Det ser inte klokt ut. -Okej, det blir vår lilla hemlighet.
Oj.
-Foton är inte hemliga! -Finns det inte en tiara också?
-Sätt på dig den, för full effekt. -Ingen tiara. Enkelt, sa jag ju.
-Kycklingvingar på festen. -Det går inte.
-Ingen serverar kycklingvingar. -lz, det är ett litet bröllop.
Det här är en stor klänning för ett stort bröllop.
Har du inte en klänning som inte låter så mycket
-eller står upp av sig själv? -Du ska gifta dig.
Det är ett mirakel. Meredith Grey, mörkrets barn, har hittat nån.
Vill du inte fira det? Det är din dag, Meredith.
Kasta inte bort den med en enkel klänning
och en ostbricka från mataffären. Det skulle göra mig jätteledsen.
Jag vill inte vara ledsen. Jag har cancer. Det är ledsamt nog.
Okej, ge mig tiaran.
Du är som en prinsessa. Le.
Han släpar hem mig!
...som jag vill vara med!
Jag ser att du är upprörd.
Sökte du mig, Robbins?
Du är hennes bästa vän, och jag vet inget alls,
-och jag har sjuka barn... -Stick. Jag fixar det.
Du!
Sluta prata spanska, för jag har en operation snart,
-och jag pratar inte spanska. -Pappa tänker ta med mig hem.
Han ska få mig att sluta här och göra slut på ett förhållande
-han inte ens vill höra talas om. -Är du 1 2 år? Säg åt honom.
Du förstår inte. Det finns inget som han inte har gjort för mig.
Han betalade för min utbildning och han betalar allt annat också.
Det enda jag behöver göra är att vara läkare.
Han har inte gjort annat än att hjälpa mig.
Att hjälpa nån och respektera nån är inte samma sak.
Du måste berätta det för honom.
Titta vem som är vaken.
-Var är min pappa? -Han kommer snart.
Hur mår du?
Vill du ha lite vatten?
-Jag vill ha min pappa. -Det är okej.
Det är okej.
När min lilla pojke är rädd, vet du vad som får honom att må bättre?
Att gunga med mig i stolen. Jag ska visa dig.
Så där.
Ja. Han gillar det här.
Jättemycket.
Så där.
Här är din cheeseburgare. Vill du verkligen ha den?
-Mår du inte illa? -Nej, jag mår bra. Titta.
Hej.
-Jag älskar pommes frites. -Meredith, kom igen.
Klänningen känns som mammografi. Den trycker ihop brösten.
-Visa mig. -Jag tar av den.
-Izzie, allt väl? -Hon har satt i halsen.
Ge henne syrgas. Izzie, säg nåt. Izzie?
Jag har inte satt i halsen.
Jag skojar bara.
Du måste sluta med det där. Det är inte roligt.
Jag fick se klänningen på Meredith, den är jättefin.
-Säg åt henne. -Izzie!
-Mycket romantisk. Visst är den fin? -Jättefin.
Och du har bett fler att titta på när jag blir förödmjukad.
Derek och Mark pratar fortfarande inte med varann. Vi ska operera i sex timmar.
Om jag inte kan ta med mig cheeseburgaren klarar jag det inte.
-Kan du prata med dem? -Okej. Du kan gå.
Cristina, kan du hjälpa henne med klänningen?
Jag ska gå och tvätta mig.
Lexie åt upp mina pommes frites. Kan du köpa fler?
lL-2-behandlingen påverkar dig tydligen inte alls.
Okej.
Läkaren sa att om vi kan ta oss dit kan han behandla Jessica.
Matt, hon har frågat efter dig.
Hej, sötis, vet du vad?
Vi ska åka till Mexiko, och du kommer att älska det.
Himlen är blå och sanden vit.
-Och vattnet... -Kan vi åka imorgon?
Jag är så trött.
Byt plats med mig. Det är dig hon vill ha.
Allt jag behöver är biljetten. Sen åker vi.
Jag kan hämta nån.
Om du vill se fundoplikationen.
Det går bra.
Okej, innan ni går in där och börjar operera
måste ni be varandra om ursäkt. l alla fall för min skull.
Eller för Lexies skull. Titta på henne.
Hon har finnar, rumpan är enorm.
Ja, det är sant. Jag var tvungen att ta resårbyxorna.
Be om ursäkt, annars assisterar hon inte.
Ni kan inte tvinga mig. Vi borde alla vara glada.
-Du borde vara best man. -Chefen ska vara best man.
Vad?
-Är min rumpa verkligen...? -Lexie, kan du lämna oss ifred?
-Chefen? -Det är upp till mig.
När tänker du sluta vara arg på chefen?
Derek, han var otrogen med min mamma,
bröt upp mina föräldrars äktenskap och förstörde min barndom.
Du och Mark har varit bästa vänner i 20 år,
och du kastar bort det utan anledning.
Så prata inte med mig om att vara arg. Jag kommer över det när du gör det.
-Vad gör du här uppe, Karev? -Jag hälsade på dr. Stevens.
-Jag är på väg tillbaka. -Och fotgängaren?
-Pratade polisen med honom? -Jag vet inte.
Du vet inte? Han kan ha försökt att ta livet av sig.
-Jag fixade en psykundersökning. -Han är en självmordskandidat,
och du är här uppe? Killen som körde på honom ska opereras.
Han är illa däran, han kommer kanske inte att överleva.
-Jag... -Tyst!
Om han kastade sig framför bilen
ska han betala för det. Han får inte lämna akuten!
Snabbare, Karev!
-Bad du om en psykutredning? -Ja.
Var är patienten?
-Skit också. -Underbart. Han är borta.
Jag har inte... Har du kollat i väntrummet?
O'Malley! Var är mr Meloy?
De skulle undersöka honom, och han är inte min enda patient.
Toppen! Han är borta.
-Hunt kommer att älska det här. -Du ville inte ens ha nån psykutredning!
Jag fattar inte.
Jag har försökt att ge dig en chans...
Jag fattar inte vad det är Hunt och Izzie gillar hos dig.
Håll käften! Jag har försökt. Izzie gillar dig, så jag har försökt.
Jag har försökt att respektera dig, men det här var ditt fel.
Du ignorerade en självmordsbenägen man,
det är inte mitt fel. Jag har fått nog av att respektera dig.
Jag har fått nog!
-Vad hände? -Vi gjorde ATLS,
-men han är... -Vi satte in bilaterala thoraxdrän,
men han blödde ändå. Han fick bradykardi, vi gav atropin.
Jag öppnade bröstkorgen när hjärtat slutade slå.
Revbenskanten stack in i aorta ascendens.
Jag satte dit en klämma, nu slår hjärtat svagt.
-Du bokade en sal? -Nummer två.
-Bra, O'Malley. Du assisterar. -Hans aorta...
Vi fixar det, Karev.
Vi använder middle-fossa-teknik.
-Hämta diamantborrarna. -Jag har redan beställt dem.
Jag är kanske oansvarig och opålitlig, men inte här inne.
-Jag sa inte opålitlig. -Du gjorde Lexie till förbjuden frukt.
Meredith bad mig om det. Folk gör så när nån de bryr sig om
ber dem om nåt.
Du borde ha hållit dig undan från Lexie. Eller Addison.
Visst. Addison är det enda du kan prata om.
Jag hade tänkt be om ursäkt för att jag slog dig,
men nu kommer jag verkligen att njuta av att tänka på det.
Fan också!
-Det kommer från plexus pterygoideus. -Vicryl 4-0!
-Klämma. -Ved du vad? Jag har fått nog.
Om jag inte hade fallit för lilla Grey hade du hittat en annan anledning
att inte respektera mig. Jag kommer alltid att vara stackaren
som din familj fick hjälpa.
-Jag har fixat blödningen. -Du är klar med suturen?
Ja.
Vet du var dr. Grey är?
-Nej, ska jag söka henne? -Nej, det är okej.
Okej.
Tack.
Kan du hålla sårhaken, tack?
Prolene 3-0 och ett Gore-Tex-graft. Jag förbereder det.
Du är duktig.
Du tänker tio steg framåt. Inte många kan göra det.
Och under stress blir du bara lugnare.
Det är en stor tillgång. Har du valt specialitet än?
-Nej, sir. -Det är trauma.
Ursäkta. Vill du ta med dig dr. Torres hem?
Jag vet att min dotter är ST-läkare
och att du har investerat i hennes utbildning. Jag vill ge dig en check
på vilken summa som helst som en donation till sjukhuset.
l utbyte vill jag att du flyttar henne till St. Mary's i Miami.
Jag uppskattar erbjudandet, sir, men med all respekt...
Din dotter är vuxen.
Vet hon om att du är här?
Du har inte barn, va?
-Nej, det har jag inte. -Nej, just det.
För om du hade det...
"Din dotter är vuxen..." Det betyder ingenting.
Hon är mitt barn.
Det är som blodet som rinner i ens ådror.
Det är inget man växer ifrån.
Den försvinner aldrig. Kärleken.
Behovet att skydda dem från allt.
Till och med från sig själva.
De växer upp. De flyttar hemifrån.
De förändras. De blir människor man inte ens känner igen.
De fattar beslut...
Och de tror att man inte älskar dem för att man inte kan förstå.
Men det är tvärtom. Det är precis tvärtom.
Man kämpar för dem. Man ger aldrig upp.
När det gäller ens barn ger man aldrig upp.
Jag har ringt åtta organisationer. De har en väntelista.
-Jag vet inte vad jag ska göra. -Mr Smithson.
Det är dags att sluta.
Om vi åker till flygplatsen låter de oss kanske flyga.
-Folk gör såna saker... -Mr Smithson.
Nej! Tvinga mig inte att sluta.
Tvinga mig inte att sluta.
Jag skulle inte heller vilja sluta. Men Jessica är döende, Matt.
Om några minuter kommer hennes hjärta att stanna.
Jag kan ge henne HLR och all möjlig medicin
och koppla henne till en respirator, för hon kommer inte att kunna andas.
Men hon kommer att dö ändå.
Och den som håller i henne i slutet,
den som rör vid henne då,
det blir jag eller en sjuksköterska.
Eller så blir det du.
Du vill inte missa det här.
Hon behöver sin pappa nu.
Pappa?
Ska vi åka till Mexiko?
Ja.
Vi ska åka till Mexiko.
Himlen är blå där.
Och sanden är vit.
Vattnet är så klart att man kan se botten.
Vi ska åka.
Bara du och jag.
Inga fler läkare.
Ingen mer medicin.
Inga fler sjukhus.
Bara du och jag.
Vi ska åka. Slappna av. Vi är där snart.
Vi ska leka på stranden hela dagen.
Vi ska bygga sandslott.
Vi ska åka.
Vi är där snart.
Vi ska ha jättekul.
Bara du och jag.
98 genom 72. Det är bra.
Nej.
Få det inte att låta som om jag är friskare än vad jag är.
Jag är sjuk.
Du fick en otroligt hög dos lL-2 idag.
-Det är meningen att du ska må så här. -Allt jag ville göra idag
var att läsa tidningar, prata med catering-folk
och få Mer att prova klänningar som hon hatade.
Jag trodde att det skulle vara kul eller...
...komiskt.
Jag trodde att jag skulle vara samma person som när jag vaknade.
Men det är jag inte.
Jag är bara ännu en patient som är fånge
i en sjuk, döende och cancerfylld kropp.
Vad hände?
Han gav mig ett ultimatum.
Om jag inte kommer hem får jag inte mer pengar.
Så jag bad honom att gå.
Om han inte kan acceptera mig...
Jag bad honom att gå.
Mår du bra?
Nej.
Jag menar... ja. Jag vet inte.
Jag slängde mig framför hennes bil,
och hon var bara på väg till banken.
-Är det Cristina vi pratar om? -Jag visste om det. Jag visste.
Jag visste att jag inte var bra för henne, för nån.
Och jag förstörde henne.
Och det är oförlåtligt.
Jag kan inte förlåta mig själv för det.
Och jag skäms.
Det är vad jag känner idag. Skam.
Bra, det är en början.
-Hur är det en början? -Du gav den ett namn.
Känslan.
Man måste veta vad det är
innan man kan börja bli bättre.
Återhämtningstiden blir lång. Ansiktsnerverna är allvarligt skadade,
innerörat har spruckit, och han har förlorat blod.
Herregud.
Han repar sig. Han kommer att ha ont ett tag, men han kommer att bli frisk.
Herregud. Tack ska ni ha, båda två.
Tacka dr. Sloan. Inte många kirurger kan hantera en sådan blödning.
Han räddade er mans liv.
-Vill du träffa din man nu? -Ja, tack.
Vet du, det är den första komplimang du nånsin gett mig.
-Det var fakta. -Varför gör du så där?
Varför kan du inte bara ge en komplimang?
Frågar du är det ingen komplimang. Ber du om en komplimang?
-Ja. -Då är det ingen komplimang.
Behöver du nåt mer innan jag går?
Nej.
-Vill du sätta dig en stund? -Nej.
Jag har suttit och legat ner hela dan.
-Dr. Bailey... -Jag höll om ett barn.
Om jag ville hålla om ett barn hela dagen
hade jag stannat hemma med mitt eget barn.
Jag har inte gjort en enda medicinsk grej idag.
Jag satte inte ens på ett plåster. Jag är bara trött.
Jag har fått nog.
Tänker du prata med din man?
Vad ska jag säga?
Att det är mer än att operera.
Att vara barnläkare är mer än att operera.
Och det du gjorde idag var heroiskt.
Och det vet du.
Okej.
Jag säger kanske det.
Föratt göra våra jobb...
...måste vi tro att vi inte kan förlora.
Att hursjuka våra patienterän blir...
Du kommer att bli en vacker brud.
...så finns det hopp.
Tack.
Du var otrolig idag, O'Malley. Mycket bättre än jag.
-Jag gjorde bara mitt jobb. -Nej. Du var otrolig.
Jag är inte sån.
Jag är duktig, men inte som du. Jag klarar inte pressen.
Hon är jättesjuk.
Jättesjuk. Och jag klarar inte pressen.
Och när verkligheten taröver...
...när vi måste acceptera sanningen...
...då betyderdet bara att vi harförlorat idag...
Kan jag få en till?
...men inte imorgon.
Ett stort bröllop är kanske inte så illa.
Synd att jag inte fick se dig i klänningen.
-Det kommer du att få. -Hur då?
-Om Derek och Mark inte blir vänner... -Du är min syster, Lexie.
Du ska vara med.
Herregud! Ska jag få vara tärna?
Herregud! Jag vet inte vad jag ska säga.
Vänta tills du får se vad Izzie har valt ut åt dig. Då pratar du nog.
Det här är grejen med att ge upp...
-Vill du ha en? -Definitivt.
-Närman väl gördet... -Vi hinner se andra halvleken.
-Ja, jag tänkte det. -När man verkligen ger sig...
...då glömmer man varför man ens började bråka.
-Du kan sluta äta nu. -Tack gode Gud.